EN ORIGINAL-DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
KALIFORNIEN 1968
Ingen har varit så sannolik att bli president det här århundradet
som Robert Francis Kennedy.
Var vänliga och gå upp på trottoaren så att bilkortegen kan komma fram.
Gå upp på trottoaren.
Skynda er!
I Kalifornien fick kortegen det kärvänliga mottagande som Kennedy har vant sig vid.
Precis som i andra städer får folkmassan trafiken i stadskärnan att stå stilla.
Det var overkligt.
De fick hålla kvar honom i bilen, för folk drog i honom från alla håll.
Han blev tagen på, fasthållen och till och med utdragen ur bilen.
Hans assistent fick höften dragen ur led.
Gud välsigne dig!
Han betraktades som en ung, revolutionär och radikal kraft som stod för förändring.
Han har flera gånger uttalat sig om tre heta ämnen:
Vietnam, medborgarrätt och fattigdom.
Vi kan åstadkomma mycket för alla amerikaner
och för människor i hela världen.
Men ingen politiker lockar fram så vitt skilda känslor av engagemang och misstro.
Jag trodde inte på honom i början.
Jag trodde han bara var en rik spoling som ville göra politisk karriär.
Han drar nytta av sin pappas förmögenhet och sin brors berömmelse.
John Kennedy-hatarna från början av 60-talet
vissa sydstatare, affärsmän och konservativa
har nu blivit Bobbyhatare.
Jag hade ingen jättetydlig bild av honom
annat än från justitiedepartementet och Martin Luther King-avlyssningen.
I somliga fall kan avlyssning av telefoner vara till stor nytta.
I början ville president Kennedy och brodern Robert Kennedy
inte gå för snabbt fram i frågan om medborgarrätt.
Vad Martin Luther King belangar vill vi låta uppståndelsen lägga sig.
Människor går ut på gatorna och skapar tumult utan nåt egentligt syfte.
Men han såg människors lidande. Det förändrade honom.
Han förälskade sig i folket.
Han blev en innerlig människorättskämpe
som försökte göra det rätta och bringa rättvisa.
Det är inte bara de fattiga som plågas.
Det är inte bara de som vill ha bättre utbildning och arbete som plågas.
Hela landet är plågat.
Ingen av oss kan vara till freds, lycklig, nöjd eller glädjerusig
medan kriget rasar, kostar pengar och skördar amerikaners liv i Vietnam.
Kampanjen i Kalifornien var fantastisk. Opinionssiffrorna såg mycket lovande ut.
Men på kampanjens sista dag...
...förlorade vi honom.
Här ligger Robert Kennedy och jag på marken.
Min vän Cap Hardy lutar sig över mig
och sätter en valrörelsehatt över mitt ansikte i tron att jag är död.
Fem personer utöver Bob blev skjutna den natten.
Jag blev träffad först, mitt i pannan.
Förlusten av Robert Kennedy var svår att leva med.
Han hade ingjutit så mycket hopp i oss.
Jag lärde känna Bob Kennedy i början av 60-talet.
Jag arbetade på United Auto Workers med medborgarrätt och arbetsrätt.
Jag har massor av material i arkivet
om arbetarrörelsen, fredsrörelsen och lantarbetarrörelsen.
Men allra mest om Robert Kennedy.
RFK DÖD KL. 04.44
Här har Robert Kennedy flugit
för att besöka César Chávez som hade fastat i 23 dagar. Där är jag.
1968 blev jag en del av Bobs presidentvalskampanj
med ansvar för arbetsmarknadsfrågor.
I slutet av 60-talet samlades många krafter
genom antikrigsrörelsen, arbetarrörelsen, studentrörelsen och kampen mot fattigdom.
Det var en intensiv och händelserik period
och vi hade turen att ha Bob Kennedy som ledare.
Robert Francis Kennedy föddes 20 november 1925 i Brookline i Massachusetts
i en syskonskara på fyra pojkar och fem flickor.
Föräldrarna hette Rose och Joseph Patrick Kennedy.
Hans far var andra generationens invandrare.
Han blev förmögen som Bostons yngste bankchef genom tiderna
och blev ambassadör i Storbritannien.
Det är spännande att besöka Europa. Jag fick inte en blund i ögonen i natt.
Har den ekonomiska friheten gjort att ni har kunnat fokusera på annat?
Ja, det tror jag. Det är en stor förmån.
I vår familj har det framhävts att vår privilegierade ställning
även gör att vi har ett ansvar gentemot andra.
Ni har rykte om er som slagskämpe
efter att er far uppmuntrat tävlan inom familjen.
Ja, det var mycket tävlan, men som sjua i syskonskara kom jag på efterkälken.
Jag försökte bara överleva!
Jag träffade Robert Kennedy första gången på Milton Academy.
Han älskade att spela amerikansk fotboll.
Det var viktigt för honom att vinna. Annars var man ingen alls.
Han kämpade hårt men brann för rättvisa.
När nån blev mobbad tog han alltid den utsattes parti.
Jag tror att hans syn på rätt och fel delvis kom från katolicismen.
Han var mycket religiös. Som en av de yngsta i syskonskaran
hade han mycket att bevisa för sig själv och för sin far.
Med gipsat ben gjorde sig Bob förtjänt av ett monogram i matchen mot Yale.
Det var en bedrift som ingen annan av hans bröder lyckats med.
Efter en paus från college för att tjänstgöra i flottan i andra världskriget
tog han juristexamen vid University of Virginia.
Bob Kennedy fick frågan om vad det viktigaste han gjort i livet var.
"Att gifta mig med Ethel."
Senatorn kommer från en politiskt engagerad familj.
Var det oundvikligt att ni också skulle bli politiskt aktiv?
Nån politisk eller statlig tjänst var oundviklig. Vi växte upp i den miljön.
Morfar var Bostons borgmästare och kongressledamot.
Far var aktiv inom politiken.
Min storebror Joe var aktiv fram till sin död.
Min bror Jack blev ju aktiv efter kriget och jag drev hans valkampanj.
Det amerikanska folket gav klara besked vid valurnorna:
General Dwight D. Eisenhower blir president. Republikanerna tar makten igen.
I senatorsvalet i Massachusetts
tar John F. Kennedy hem en av få stora demokratiska segrar.
Kennedys magi bet.
Den intensiva valkampanjen gav upphov till stora politiska diskussioner.
Min bror Bobby som var kampanjansvarig kan få redogöra för slutresultatet.
Enligt uppgifter från för 20 minuter sen så vinner du med ungefär 70 000 röster.
- Nu är du väl glad att det är över, Bobby? - Det är jag, Jack.
Jag hyste stor beundran för Jack Kennedy.
Han var hjälte i andra världskriget och vi blev goda vänner.
Men Bobby var jag kluven till.
Jag tyckte mycket om honom som person. Vi spelade tennis hos honom.
Vi hade roligt, han hade en härlig familj, hans fru Ethel var en underbar kvinna...
Men det kändes som om Bobby Kennedy var två olika personer.
Den andra sidan av Bobby var en mycket målmedveten ung man.
Han var ambitiös och aggressiv, med mycket vassa armbågar om nån kom i hans väg.
Bobby fick tjänst som jurist
i jakten på kommunister ledd av den där hemske Joe McCarthy.
Han har rest vida omkring, förhört många, trakasserat vissa.
Kommunister arbetar på våra vapenfabriker.
Kommunister får ostört verka i våra administrationer.
Är ni beredd att ge FBI all information ni kan tänkas ha
om delaktiga i kommunistkonspirationen?
Jag vägrar att svara på den frågan.
Bobby var som besatt av kommunisterna. Det rådde kommunisthysteri på den tiden.
Han fick tjänst i McClellans kommitté
som siktade in sig på fackföreningsledares samröre med organiserad brottslighet.
Här utfrågas Teamsters ordförande Jim Hoffa.
Har ni sagt: "Jag ska krossa den jäveln?"
- Vem? - Ni.
- Om vem? - Om vem som helst. Har ni sagt så?
Ni minns alltså inte om ni fick besök av Johnny Dio
som kastade syra i Victor Riesels ögon?
Ni minns inte vad ni två talade om?
Det var säkert inget viktigt. Jag minns inte.
Han märkte hur effektiv kommitténs offentliga strategi var.
Anser du att tevesändningen av förhören fyller någon funktion, Bob?
Det har varit fantastiskt.
Vet småttingarna om att pappa har blivit tv-kändis i sommar, mrs Kennedy?
Ja, mr Murrow.
Särskilt när förhören drog över 15 minuter in på Musse Piggs sändningstid.
Då blev barnen inte glada.
Folk som har sett förhören med Jimmy Hoffa på tv har skrivit till oss
med tips på spår som vi kan följa upp.
Det var ett lite skrämmande drag hos Bobby. Jack sa skämtsamt:
"Jag älskar Bobby. Han är min bror och en trevlig karl.
Men han är polis i själ och hjärta, och om han inte får nån att gripa
skulle han nog gripa Rose." Det var skämtsamt sagt, men ändå talande.
De här människorna bor i Wisconsin, där det hålls primärval på tisdag nästa vecka.
Det står mellan Jack Kennedy och Hubert Humphrey.
I det stora och fullsatta högkvarteret i Milwaukee
leder Bobby Kennedy en stab av skickliga politiska strateger.
De siktar på en jordskredsseger som ska göra Humphrey till ett minne blott.
Bobby var fantastisk som kampanjansvarig.
Hans far hade lärt honom att aldrig bli tvåa och han höll av sin bror innerligt.
Han ville lyckas för hans skull.
Han har stort stöd runtom i landet
i New England, men också i Mellanvästern och delstaterna runt Klippiga bergen.
Men mycket hänger på hur det går i primärvalen.
Kennedys stod för en ny generation och en stor förändring av amerikansk politik.
En ny generation kommer att ta över i USA. Landet kommer att gå vidare.
Vi behöver vara starka här i USA för att kunna verka fredsfrämjande.
Vi ska inte stagnera.
Vi ska ta itu med problemen och återta vår ställning i världen.
Det kommer senator Kennedy att göra som president.
Kennedys självförtroende kom från olika håll, men framförallt från familjen.
De stod varandra mycket nära och stöttade alltid varandra.
Här kommer Kennedykvinnorna. Först Ethel, sen senatorns systrar.
Jag känner mig som en fristående handlare
som tar sig an en hel butikskedja när jag tävlar mot Kennedyfamiljen!
Folk frågar: "Vilken Kennedy är du?"
Folk är till och med ofta osäkra på vilken Kennedy min bror Jack är.
Han var här för tre månader sen för att reka inför primärvalet i Wisconsin.
Damen i sätet intill skulle flyga för första gången. Hon frågade:
"Du är en av Kennedygossarna, inte sant?" "Ja", sa han.
"Ni har gjort en mycket bra insats mot oegentligheterna i fackföreningarna."
Jack sa: "Nej, det var inte jag, utan min bror."
"Ni har sju bedårande barn."
Jack sa: "Nej, det är inte jag, utan min bror."
Då sa hon: "Önska din bror lycka till inför presidentkandidatsnomineringen."
"Nej, det är faktiskt jag!"
Vi ska nu få den stora äran
att träffa Bob Kennedy, senator Kennedys son. Nej, bror!
Tack så mycket. Tråkigt nog kunde inte mamma komma i kväll.
Min syster Pat kunde inte heller komma.
Inte heller mina systrar Eunice och Jean,
min svåger Peter Lawford, min bror Teddy,
min kusin Joe Gargan eller min kusin...
Ni får hålla till godo med mig. Tack så mycket.
Jag vill tacka min bror Bobby som har organiserat alla våra primärvalskampanjer
och min senatvalskampanj 1952. Hans bidrag har varit av yttersta vikt.
Los Angeles bubblar av spänning inför Demokraternas konvent.
Det råder inget tvivel om att John Kennedy
är en stor favorit som Demokraternas kandidat.
Men Stevenson och Johnson har gott om anhängare
som är övertygade om att han kommer att stoppas.
Jag var på partikonventet 1960.
Vi kände att vi hade en chans att bygga en värld
där demokratin skulle segra och rättvisan vara ett huvudmål.
För ett fruktbart Amerika och en värld i fred för människor överallt:
Senatorn från Massachusetts, John F. Kennedy!
Jag jobbade med Bob Kennedy på konventet 1960
för att få över Stevensons anhängare till Jack Kennedy.
Vi fick jättefin kontakt. Jag märkte hur effektiv han var.
Bobby Kennedy och Abe Ribicoff vädjar, uppmanar och lirkar till sig röster.
Men vissa av partipamparna var övertygade om att Lyndon Johnson skulle vinna.
Johnson var Demokraternas galjonsfigur i senaten
och partiet styrdes fortfarande till stor del av politiska krafter från södern.
Håller ni med senator Kennedy om att ni är hans främsta motståndare
eftersom ni har fler delegater än någon annan?
Jag hyser stor respekt för senator Kennedy.
Kanske sitter han på mer information om mina delegater än jag gör.
Under fyra timmar av nomineringar och demonstrationer
pågår slutkampen om rösterna.
Senator Kennedy, 104 och en halv.
En majoritet av rösterna från Wyoming går till senator Kennedy.
Guvernörer, borgmästare och senatorer bildar en skyddseskort åt sin unge ledare
som kommer att ägna morgondagen åt att utse en vicepresident.
John Kennedy erbjöd Lyndon Johnson vicepresidentposten. Alla blev chockade.
Han har överlagt med senator Johnson i 15-20 minuter i senatorns svit.
Bobby blev också förvånad.
Bobby tyckte definitivt inte att Johnson skulle bli vicepresident.
De var varandras raka motsats politiskt och offentligt.
Johnson var en glättig översittartyp.
Han var bufflig, viskade i ens öra, kunde ringa och väcka en mitt i natten...
De drog inte jämnt.
Så Bobby frågade honom: "Ska du verkligen tacka ja?
Det innebär många risker. Är det inte bättre att bli kvar i senaten?"
Men Johnson visste att Bobby ogillade honom och förlät honom aldrig för det.
Här har vi senatorerna Kennedy och Johnson.
Nu fotograferas de tillsammans för första gången.
Vi ska ta striden i höst, och vi ska segra!
Stämningen är hög när kandidaterna inleder sin valrörelse.
Vi har mycket att göra. Arbetet med väljarregistrering kommer att ge resultat.
Det kan mycket väl bli avgörande för en valseger den 8 november.
I delstaten New York finns det omkring oregistrerade 3 600 000 medborgare.
De flesta av dem skulle rösta på Demokraterna om de stod i vallängden.
Kennedy och Demokraterna har vind i seglen. Vi är entusiastiska.
Medan Nixon slänger käft med Kennedy
skapar hans vicepresidentkandidat Henry Cabot Lodge rubriker
med sin vädjan till svarta väljare som kan komma att avgöra valet i nordstaterna.
Jag anser att vi ska ha en svart minister.
Jag kan lova att om Nixon blir vald så får vi en svart minister.
LODGE UTLOVAR SVART MINISTER
Det här landets dans med rasfrågan har alltid varit knepig.
Kennedys verkade mitt under en omvälvning i Amerika.
Den viktigaste svarta talespersonen var Jackie Robinson.
Han vände Demokraterna ryggen och gav sitt stöd åt Republikanerna.
KENNEDY OÄRLIG
Demokraterna var ute efter svarta offentliga personer, och hittade mig.
Min karriär höll på att ta fart.
Jag fick inte uppfattningen att Kennedys var så engagerade
i debatten om svartas rättigheter som de borde ha varit.
Det första jag hade sett av Bobby Kennedy var i hans arbete med Joe McCarthy.
Vi som var aktiva i rörelsen utmålades ofta som kommunistsympatisörer.
LUTHER KING PÅ KOMMUNISTSKOLAN
Så till en början var Bobby misstänksam mot oss.
Och det var ömsesidigt.
När John kom till mig sa jag till honom att han inte verkade särskilt insatt.
Innan jag kunde ge honom mitt stöd ville jag veta
hur han ställde sig till den nya kraft i antågande som hette Martin Luther King Jr.
Martin Luther King grips vid en sittstrejk på en restaurang i Atlanta
och döms till straffarbete. Svarta ledare fruktar för hans liv.
John Kennedy hade inte yttrat sig nämnvärt om hans gripande.
Kennedy ville säga nåt, men visste
att det kunde äventyra hans stöd hos vita väljare i södern
och därmed valutgången.
Vi var då flera som kom på tanken att han borde ringa till mrs King.
Hon var mycket orolig. Han kunde väl ringa och säga
att vi försökte få ut honom och att hon hade hans fulla sympati?
Han tyckte att det var en strålande idé så han ringde och pratade med henne.
När han berättade det för strategerna blev Robert Kennedy rasande.
Jag har aldrig fått en avhyvling som den jag fick av Robert Kennedy.
"Stäng medborgarrättsavdelningen. Valet är förlorat. Tre sydstatsguvernörer har sagt
att om vi uttalar stöd för Chrusjtjov, Castro eller King
så röstar de på Nixon."
Samma kväll ringde Robert Kennedy till domaren i Georgia
för att få King frisläppt.
Vi frågade: "Du blev ju så arg. Varför gjorde du så?"
"Jag satt och grubblade på flyget till New York.
King sitter häktad, politiken i landet är på väg åt skogen
och det kan kosta min bror valet.
Jag blev så arg att jag ringde upp domaren."
En morgon fick vi veta att Bobby hade gjort påtryckningar i Georgia.
Dagen därpå får vi bevis för Kennedys inflytande.
King släpps fri mot borgen.
I takt med att nyheten sprids ökar Kennedys stöd bland svarta.
Jag känner inte till några detaljer, men jag gläds förstås åt
senator Kennedys engagemang och hjälp i frågan.
Jag tror inte att det låg politiska skäl bakom
utan att senatorn gjorde det av äkta omtanke
och medmänsklighet.
Det fick över många av oss till Demokraternas sida.
Många svarta i Amerika har fortfarande inte rätt att rösta
men många av oss har det, och bör utnyttja den rätten.
Jag röstar på senator Jack Kennedy. Hur röstar du?
Rekordmånga amerikaner, drygt 67 miljoner
går till valurnorna för att välja USA: s 35:e president.
I bostaden i Hyannis Port i Massachusetts
väntade Demokraternas kandidat och hans hustru tålmodigt på resultatet.
Nu återstår bara att vänta.
Skymningen faller över Hyannis Port och stämningen tätnar hos Bobby Kennedy.
Utgången är allt ifrån säker. Det kan gå hur som helst.
Nixon leder med en hårsmån i folkets röst.
Han har också en tidig ledning med 173 av de 269 elektorsröster som krävs för seger.
Minut för minut, timme efter timme
väntar Kennedys förgäves efter ett besked om den jämna kapplöpningen.
Strax efter kl. 03 östkusttid
kablar tv-kanalerna ut bilder på vicepresidenten.
Det återstår fortfarande röster att räkna
men om nuvarande trend håller i sig
kommer senator Kennedy att bli USA: s nästa president.
Min fru och jag gör oss nu redo för en ny regering
och för ett nytt barn.
John Fitzgerald Kennedys långa valrörelse avslutas nu med valseger.
Det var mycket jämnt i folkets röster.
Mr Kennedy, kommer ni att ingå i Kennedys regering?
Inte vad jag vet, men det tror jag inte.
Det vore praktiskt taget omöjligt med tanke på vår relation.
Det skulle vara nepotism.
STJÄRNOR DELTAR VID PRESIDENT- INSTALLATIONEN 19 JANUARI 1961
Pappa tyckte att jag skulle bli justitieminister.
I slutänden tror jag att det handlade om att president Kennedy tyckte
att det var skönt att ha nån i närheten som han kunde diskutera saker med.
Därför tackade jag ja.
Han har utmärkt sig i samhällets tjänst i nästan tio år.
Jag tackar med glädje ja till justitieministerposten.
Jag är medveten om de problem och svårigheter
som vi står inför på det området.
Utnämningen kritiserades hårt.
Robert Kennedy var 35 år när hans bror utnämnde honom.
Han hade aldrig arbetat i privat sektor.
Många betraktade det som nepotism och menade att han var för oerfaren.
Så han blev verkligen skärskådad.
Bakom mig på andra sidan gatan ligger justitiedepartementet.
Kanske ser ni att ljuset är tänt på Robert Kennedys kontor på femte våningen.
Nattarbetet är ett prov på regeringen Kennedys idoga arbete.
Bobby var inte helt nöjd med hur saker och ting fungerade
så han strukturerade om justitiedepartementet.
Efter valet hade vi ett långt samtal, varpå jag blev hans närmaste assistent.
Jag visste att Robert Kennedy gick i bräschen för en ny brigad
av unga människor som skulle ta itu med svåra frågor.
Jag arbetade på justitiedepartementet under Robert Kennedy.
Och han var en fantastisk chef.
Han hade alltid skjortärmarna uppkavlade
som en symbol för att vi arbetade hårt men också att vi inte höll på konventionerna.
Hallå?
Jag tror att ni har ringt fel.
Okej.
- Svara i den andra. - Hallå?
Ingen behövde fråga om nåns lojalitet.
Robert Kennedy framkallade hos alla som arbetade under honom
en känsla av lojalitet och av att han bjöd in dem till ett samarbete
där man tillämpade ett större perspektiv.
Han hade en djup övertygelse
men gick över gränsen för vad som får ske i Amerika.
Systemet vi lever i är korrumperat av gangsters. Det måste få ett slut!
För det krävs omedelbara åtgärder från folket och personer i förtroendeposition.
Han samlade flera mycket skarpa hjärnor och sa: "Jag är medveten om grundlagen
men nu ser vi till att sätta dit dem, vad lagen än må säga.
Vi ska fälla Hoffa och maffian
med alla medel som står till buds för justitiedepartementet."
Plötsligt var allas telefoner avlyssnade, brev öppnades, soptunnor länsades...
Det var razzior och det var kränkningar av medborgerliga rättigheter.
Håller ni inte med om domarens berömda uttalande om att avlyssning är ohederligt?
Jag vet inte vad ni talar om.
Det var i själva verket Robert Kennedy
som godkände avlyssningen av dr King.
KOMMUNISTINFLUENSER
FBI-chefen Hoover var övertygad om att alla svarta ledare var kommunister.
Bobby var hans chef och han godkände beslutet.
Justitieministern, Bobby, är en mycket trevlig person
men hans största svaghet, som jag också oroade mig för innan han blev tillsatt, är
att när han tycker att han har rätt så skrider han skoningslöst framåt.
I en omorganisation av polisväsendet
fråntog Bobby Kennedys justitiedepartement delstaterna
kontrollen över brottsbekämpningen
och ersatte den med en de facto federal polisstyrka...
...i stället för att ha lokala delstatsåklagare.
Bobby var bra på att sätta in styrkor från andra delstater.
Det fanns en stor poäng med det i södern, där svarta fortfarande blev förtryckta.
Man kan inte låta piskan vina över dem om man inte skiljer oss och dem åt.
Vita och svarta ska hållas isär!
De som skrev självständighetsförklaringen hade slavar.
Abraham Lincoln hade inte för avsikt att tillåta rasblandning.
Han ville skicka hem de svarta till Afrika.
Vi är inte vana vid att ha dem bland oss.
Jag har aldrig levat med dem och tänker inte börja nu.
Jag beklagar, men ledningen tillåter inte att vi betjänar niggrer här.
VI VILL BARA HA LIKA RÄTTIGHETER
En av de viktigaste sakerna i medborgar- rättsrörelsen var att sätta press.
Att ständigt sätta press för att få de styrandes stöd.
Det var nåt inom mig som gjorde
att jag inte längre kunde låta mig nöja med ett ondskefullt system.
Min uppfattning var att president Kennedy och hans bror Robert Kennedy
inte fullt ut förstod vad som höll på att ske och vad som hade skett i södern.
Det förekommer orättvisor
som de vita ledarna vägrar att ens diskutera.
De vill inte tala med de svarta om de här frågorna.
De ville inte göra nåt
som kunde göra ledande vita demokrater i södern upprörda.
Å andra sidan tror jag
att när de vita väl går med på att prata om och ta itu med problemen
så behöver de svarta visa förståelse
och gå dem till mötes
i stället för att bara demonstrera som en politisk kraftdemonstration
för att ställa till med tumult utan anledning.
Freedom Riders som uppstod 1961 blev den första riktiga prövningen för regeringen.
Från hela landet kör bussar med blandade passagerare söderut...
...för att utmana bruket att skilja på svarta och vita passagerare.
Om man gick in i ett väntrum för vita och kanske satte sig i serveringen
eller gick in på en toalett, så blev man gripen av polis.
Robert Kennedy sa att det var delstatens
och inte justitiedepartementets ansvar.
Jag tror inte att de så kallade "Freedom Riders"
åstadkommer särskilt mycket. Jag ifrågasätter om det är så klokt.
Jag ifrågasätter inte deras rätt att åka buss, men tror inte det är så klokt.
Jag tror att folk kan komma till skada.
Nu ligger saken på domstolarnas bord, där den bör ligga.
Bussen brändes i Anniston i Alabama.
När jag kom till jobbet på måndag morgon fick jag veta att en buss hade brunnit
och det gjorde mig bestört.
Saken utvecklades i en mycket oroväckande riktning.
ENDAST BUSSTRAFIK
Vi kom in i Montgomery och i samma ögonblick som vi klev ur bussen...
...möttes vi av en folkmobb av män, kvinnor, barn och ungdomar.
De började slå folk med alla möjliga tillhyggen.
De trängde upp oss mot en vägg.
En man slog mig i huvudet med en trälår.
Vi trodde att vi skulle dö där.
- Varför fortsätter ni er resa? - För att det måste göras nu.
Jag är beredd att göra den uppoffring som krävs, om det så är mitt liv.
Dr King har engagerat sig som ordförande för Freedom Riders samordningskommitté.
Vi träffade honom samma kväll och började planera ett massmöte i en liten kyrka.
Samma kväll försökte en folkmobb att sätta eld på kyrkan.
Vi har haft en otrevlig mobb här utanför som har satt eld på bilar.
Men vi gör inga eftergifter
med det som vi står för.
Kanske krävs det nåt sånt här för att regeringen ska förstå
att Alabama inte tar itu med det här självmant. Det måste ske uppifrån.
Dr King gick ner i källaren och ringde till Robert Kennedy.
Han gjorde klart för honom att situationen var farlig
och att om de inte ingrep skulle människor komma att dö.
När vi blev varse att lag och ordning inte kunde upprätthållas
satte vi in militärpolis för att trygga medborgarnas säkerhet.
Med anledning av läget vill jag berätta
att det nu råder undantagstillstånd i staden
och att styrkor är på väg in i Montgomery.
Hur länge ska militärpolisen vara kvar i Alabama?
När regeringen har fått klara besked i ord och handling
att delstaten Alabama kan sköta polisarbetet på egen hand
kallas militärpolisen tillbaka.
Hur stor nytta har militärpolisen gjort?
Det råder inget tvivel om att de har räddat åtskilliga liv
och förhindrat stor blodspillan.
Transporttillsynsmyndigheten har nu beslutat att från 1 november
ska alla skyltar om segregation tas bort från terminalerna
och ersättas av skyltar om desegregation.
Vid den tiden började en vänskap växa fram mellan Bobby Kennedy och mig.
Jag blev snart inbjuden till hans hem där jag lärde känna Ethel och barnen.
Han var en bra far, vad jag kunde bedöma. Ungarna klättrade på honom.
Till skillnad från andra män i hans ställning var han inte en frånvarande far.
Jag upplevde att han hade en moralisk övertygelse
som vida överskred det som fick uttryck i politiken.
Jag fick ett samtal från den skicklige författaren James Baldwin som kände dem.
"Jag kommer till New York
och vill dra ihop en grupp svarta för att prata med Bobby."
Baldwin anade att det kunde vara en chans för en nyfiken person
att bli mer insatt i vad som hände.
Jag tror att man behöver finna ett sätt...
...att ställa landets regering till svars.
Jag tror att man behöver avtvinga Washington
ett moraliskt ställningstagande
inte för den svarta befolkningen, utan för hela landets skull.
Bobby erbjöd dem att ha mötet i deras våning vid Central Park.
Vi kom dit och blev bjudna på god mat.
Han var en mycket trevlig värd och det rådde en mycket lättsam stämning.
Han ledde in samtalet på Vietnamkriget
och vilken roll den svarta befolkningen var beredd att axla där.
En ung man vid namn Jerome Smith
som nästan hade blivit ihjälslagen som människorättsaktivist, sa till Bobby:
"Nu går jag. Jag vill inte vara del av det här.
Vad är ditt syfte med att ta hit oss?"
Han skrädde inte orden. Bobby blev ganska överrumplad.
Jeromes ståndpunkt var att han som svart aldrig skulle strida för det här landet.
Det fick Kennedy att vakna. Bobby blev väldigt arg.
Han tyckte att det var djupt opatriotiskt.
Han blev verkligen omskakad den kvällen.
Det kom som en stor överraskning för mig att justitieminister Robert Kennedy
inte anade att jag kunde motsätta mig att övertala min brorson...
...att åka till Kuba, till exempel, och befria kubanerna...
...för att försvara en stat...
...som påstår sig göra allt den kan...
...men ändå inte kan befria mig.
Det gick nån vecka eller två innan jag pratade med Bobby om saken igen.
Jag sa vad jag tyckte, att det var en viktig erfarenhet för honom
eftersom det han hade bevittnat var den svarta rörelsens glöd.
Det vita behöver göra är att rannsaka sina hjärtan
och fråga sig varför de såg sig nödgade att ha en "nigger".
Jag är ingen "nigger". Jag är en människa.
Om du ser mig som "nigger", så har du behov av det.
Landets vita befolkning måste fråga sig själva...
Eftersom "niggern" är deras påfund, måste de fråga sig varför.
Det har blivit en populär sport att utvärdera presidenten.
Vad har gossen i Vita huset gjort för oss?
Inte sen Roosevelts dagar har det stormat så kring en president.
Vi menar att det är fel av regeringen Kennedy
att inte uppmana kongressen att rösta igenom människorättslagar.
Den sittande justitieministern bär, med presidentens goda minne
ett mycket större ansvar för de rasupplopp som landet har drabbats av
än de skrupelfria ledarna som driver på rasmotsättningarna.
Jag vet inte varför president Kennedy tror sig ha ett så stort mandat.
Han blev vald med ett knotts ögonbryns marginal.
Det råder stor arbetslöshet.
Det uppstår oroligheter kring desegregationen.
Och Kennedys första stora utrikespolitiska beslut, i Kubafrågan, blev ett fiasko.
Invasionen av Kuba omintetgörs i Grisbukten.
Hej, Jack.
- Har du sett siffrorna? - Vad?
- Du är nere på 70 %. - Var?
- I gallupundersökningen. - När?
- I förrgår. - Det har jag inte sett.
- Vi har gått från 76 % till 70 %. - Det har jag inte sett. I The Post ?
Jag läste det på flyget i onsdags eller torsdags.
Har vi tappat 6 % på en månad?
- Sen januari. - Sen kongressen sammankallades.
Frågan om huruvida presidenten gör sitt jobb är mycket svår att svara på.
Föränderliga tider ger en ohållbar politisk struktur
där resultat bara kan uppnås genom krisåtgärder.
Klockan är 11.45.
De av presidenten sammankallade börjar anlända till Vita huset.
Utrikesministern Rusk, försvarschefen general Taylor
vicepresidenten Johnson, försvarsministern McNamara
CIA-chefen McCone och justitieministern Robert Kennedy.
- Vad visar kartan? - Sovjets bas på Kuba.
- Är raketbasen i San Diego de los Baños? - Ja, sir.
Det finns även belägg för att de har reserver till de fyra ramperna.
Hur lång tid bedömer ni att vi har innan de är skjutklara?
De kan vara klara att tas i bruk inom två veckor.
John och Robert Kennedy, försvarschefen, vicepresidenten Lyndon Johnson...
De trodde att en invasion av Kuba var nödvändig.
Bedriv underrättelsearbete.
Om systemet utgör ett hot mot USA, slå ut det med ett hårt slag.
- Vad gör vi om det blir en konfrontation? - Förklarar krig om så behövs.
- Med kärnvapen? - Jag antar att det blir tvunget.
Det var det närmaste USA har varit ett fullskaligt kärnvapenkrig.
John och Robert Kennedy var ensamma.
Även om vi klarar oss levande ur det här, vad är vi då för land...?
I 15 år har vi varnat för ryssen men sagt att vi aldrig skulle anfalla först.
Och nu är vi i färd att göra det mot ett litet land.
Det blir en sjuhelsikes börda att bära.
Snacka om svåra överläggningar.
Ingen överläggning har nog nånsin varit så svår.
Robert Kennedy var en skarp diplomat.
Jag var inte fullt medveten om det förrän han visade det då.
Det var han som sammanförde staten, försvaret och CIA
för att snabbt kunna presentera alternativen för sin bror presidenten.
Chrusjtjov har erbjudit sig
att nedrusta militärbaserna på Kuba
om vi lovar att inte invadera landet.
Det var bra att du tog upp de turkiska baserna
som givetvis måste nedrustas.
"Om ni tar bort era baser i Turkiet tar vi bort våra i Kuba", säger han.
Från Kreml kommer Sovjets svar.
Den ryske ledaren lovar att avbryta alla transporter av krigsmateriel till Kuba
och att nedrusta och hemkalla de raketer som finns eller håller på att byggas där.
En lättnadens suck hörs över hela världen.
Världens första kärnvapenkraftmätning är över.
Robert Kennedy var USA: s näst mäktigaste person.
Han var inte bara justitieminister.
Han var också presidentens bror.
Och presidenten litade dessutom helt och fullt på sin bror
och lät honom vara delaktig i alla viktiga beslut.
Jag drar ett streck i marken
och kastar min handske framför tyranniets fötter.
Jag säger: segregation nu,
segregation i morgon och segregation för all framtid!
Alabamas guvernör George Wallace har lovat att själv ställa sig i dörröppningen
för att hindra två svarta studenter från att skriva in sig vid universitetet.
Justitieministern möttes av ungdomar med Kennedykritiska plakat
med budskap som "Mississippimördare", "Kennedy, kosher och Chrusjtjov"
och "Washington är en skam för vita".
Demonstranterna dök upp en kvart före Kennedys ankomst
till ett sammanträde med guvernören bakom lyckta dörrar.
Wallace: Ni har väl inget emot att vi spelar in samtalet?
Kennedy: Gör som ni vill.
Wallace: Vi kan bevara samtalet till eftervärlden.
Kennedy: Vore det så hemskt med en svart student på University of Alabama?
Wallace: Det hemska är att förbundsdomstolen och regeringen
skriver om lagen och tvingar på folk saker som de inte vill ha.
Kennedy: Regeringen skriver inte om några lagar.
Det är förbundsdomstolens beslut.
Wallace: Förbundsdomstolen har skrivit om lagen om integration och segregation.
I hundra år har vi fått ha segregerade skolor.
Jag tror inte att integration är bra.
Ni vet själv att integrationen inte har lyckats nånstans. Inte ens i Washington.
Alla har flytt fältet till Virginia.
Ska inte regeringen tvinga hem dem så att de går i skola i Washington?
Kennedy: Jag har sett många städer i världen
som inte styrs av vita, och det går riktigt bra för dem.
Wallace: Kanske inte av vita, men knappast av niggrer.
Kennedy: Jo, i många fall.
Wallace: Jag dömer inte människor efter deras hudfärg.
Mina barn uppfostras av svarta. Jag tror bara inte på blandade skolor.
Jag kommer aldrig frivilligt att ge efter för integration i Alabamas skolväsende.
JUSTITIEDEPARTEMENTET
Mötet i Vita huset är inte förrän 17.30, Susan.
- 17.30? - Ja.
Vi visste att det skulle bli en kamp mot guvernör Wallace
så vi frågade Bobby om vi fick göra en film om det.
Jag hade redan gjort en film om president Kennedys väg till Vita huset.
Alabama gjorde dem nervösa. I Mississippi hade ett par personer skjutits.
Jag sa att jag ville filma Alabamaprocessen.
Bobby gick med på det, och så gjorde vi Crisis.
Justitieministern ska se till att domstolens beslut vinner laga kraft
och att de två studenterna skrivs in vid University of Alabama.
Det är justitieministern.
Hej, general.
Vi borde nog lägga upp en plan för när general Graham kommer dit.
Jag är inte särskilt förtjust i tanken på att föra bort honom med tvång.
Det vore bättre om vi ser till att så pass många är där att han kan knuffas åt sidan.
Ni kan vara säkra på att vi inte tänker låta någon vanhelga universitetet.
Det kommer uppviglare och provokatörer från andra delstater
som vill sporra till våldsamheter för att skada vår sak.
Om han fortfarande vägrar får Nick Katzenbach åberopa domstolsbeslutet
och säga att de har rätt att gå in.
Domstolen har sagt att de har rätt att skriva in sig.
Ansökan är giltig och de ska släppas in.
Annars blir vi tvungna att vidta åtgärder för att se till att de blir inskrivna.
Om han ändå inte flyttar på sig får vi försöka ta oss förbi.
- Och knuffa honom? - Ja, lite grann.
Eller ställa nån framför honom och gå runt. Det finns tre dörrar.
Vi kan ha nån på insidan som öppnar en av de andra dörrarna.
Nu slutar vi filma.
För att överse proceduren skickar Robert Kennedy sin vice justitieminister
Nicholas Katzenbach till Tuscaloosa.
Han tänker inte flytta på sig.
Han vill göra klart för reportrarna och folkmassan...
...att han avlägsnas med tvång.
- Vill du säga hej till Kerry? - Ja.
- Hej, Nick. - Hej, Kerry. Hur mår du?
Vad har du för dig?
Är du... Är du hemma hos oss?
Nej, jag är inte hos er. Jag är långt ner i södern.
Säg hej då.
- Hej då! Hej då! - Hallå?
Du får lov att gå på känn, Nick.
Jag tycker att du kan vifta bort honom som oviktig.
Han tar bara upp din och studenternas tid genom att ställa till med en scen.
Visst borde man kunna vinkla det så?
Ja. Okej?
Lycka till. Det kommer att gå bra.
Universitetets campus i Tuscaloosa står under sträng bevakning av delstatspolis.
Guvernör George Wallace gör sig redo att konfrontera den vice justitieministern.
Jag är här för att be er försäkra oss om
att ni inte tänker stå i vägen för studenterna Vivian Malone och James Hood
och att ni gör er grundlagsstadgade plikt som guvernör och lugnt träder åt sidan.
Jag fördömer och förbjuder härmed detta illegala och obefogade tilltag
från regeringens sida.
Guvernör Wallace, jag tolkar det yttrandet som
att ni tänker ställa er i vägen för dem.
Alabamas guvernör George Wallace har blockerat skolans port.
Statstjänstemännen lämnar platsen
och president Kennedy förstatligar Alabamas nationalgarde.
Skriver du på beslutet nu?
Den exekutiva ordern, ja. Nu på en gång? Okej.
Och de går in på campus. General Henry Grahams meddelande till guvernören är:
"Jag är på presidentens order nödgad att be er att träda åt sidan."
Han flyttar på sig.
Guvernören ger vika för staten
men lovar att fortsätta utkämpa "den konstitutionella striden".
Fem minuter senare blir James Hood universitetets första svarta student.
Han får sällskap in till registratorn av Vivian Malone.
Vårt land grundades på principen om alla människors lika värde.
Har du en tändsticka?
Därför borde amerikanska studenter oavsett hudfärg
kunna läsa vid vilken institution de vill utan att behöva ha militärens stöd.
Vi står därmed inför en moralisk kris som nation och folk.
Vi har en stor förändring framför oss, och vår uppgift och plikt är
att göra detta till en fredlig revolution som är gynnsam för alla.
De som ingenting gör bjuder in till skam och våld.
De som agerar visar att de vet vad som är rätt och vad som är verklighet.
Nästa vecka ska jag be kongressen
att göra det möjligt för alla amerikaner oavsett hudfärg
att registrera sig som väljare och rösta i fria val
utan att behöva bli störda eller vara rädda.
När jag träffade Robert Kennedy första gången 1963, sa han till mig:
"Jag förstår nu de unga, John.
Eleverna har utbildat mig.
Vi ska bringa rättvisa i det här landet."
Den metod som är vanligast i USA just nu
för att förneka svarta medborgare rätten att rösta är de här läskunnighetsproven.
Har man gått ut sexan och inte lärt sig läsa och skriva
tycker jag inte att man ska få rösta.
Har ni ett skolsystem i North Carolina
där barn går ut sexan utan att kunna läsa och skriva? Det behöver åtgärdas.
Regeringen har ett ansvar gentemot alla medborgare
att se till att de kan utöva sin rösträtt
och att den inte förnekas dem för att de råkar vara svarta.
Han drog sig inte för att ta strid även där utgången var osäker.
Han var kampvillig.
Jag hoppas få ert stöd för den här lagen för att komma till rätta med det här.
Jag respekterar vår grundlag.
Det gör jag också, men det här är inte grundlagsvidrigt.
LIKHET INFÖR LAGEN NU!
Marschen till Washington var en höjdpunkt för Amerika.
Det var en stor dag.
Och där höll dr King sitt ödesdigra men storartade tal.
"Jag har en dröm."
Den andra talaren, den unge John Lewis, höll ett sjujäkla tal.
Jag uppmanar er alla att delta i den stora revolution som nu drar över landet.
Gå ut på gatorna i varje stad, småstad och by i landet
tills vi har vår frihet.
Denna revolution måste utkämpas och slutföras.
I Mississippideltat, i sydvästra Georgia
i Alabamas svarta bälte, i Harlem
i Chicago, i Detroit, i Philadelphia
och i hela vår nation marscherar svarta för arbete och frihet.
Robert Kennedy och hans bror presidenten svarade på pressen som sattes på dem.
De svarade på motståndet.
Han blev nästan en korsriddare...
...för medborgarrätt och rättvisa.
Vi visste att vår möjlighet att få igenom lagarna om medborgarrätt och rösträtt
till stor del kom av det som Kennedys hade gjort.
En nyhetsuppdatering från Dallas.
President Kennedy har skjutits till döds.
Det här är den senaste informationen vi har från Dallas.
Vi håller er givetvis underrättade om all ny information som inkommer.
Jag upprepar i stor sorg nyheten.
Två präster vittnar om att presidenten har dött efter att ha blivit skjuten.
President Kennedy har mördats i Dallas.
Lyndon Johnson är nu USA: s president.
Han svor presidenteden på flygplanet på väg till Washington.
Så här såg det ut alldeles nyss på flygbasen Andrews.
När jag kom till flygplatsen
såg jag nån vanka av och an vid en gammal lastbil som stod avsides.
Jag gick dit. Det var Bobby Kennedy och han grät.
Jag minns inte vad jag sa till honom. Säkert nåt i stil med:
"Vi gråter alla nu, Bob. Hela världen gråter."
Efter kistan kommer mrs Jacqueline Kennedy.
På sin högra sida har hon svågern, justitieminister Robert Kennedy.
Hon får hjälp ner.
Detta är en sorgens tid för alla människor.
Vi har lidit en förlust som inte går att mäta.
Jag vet att hela världen delar
mrs Kennedys och hennes familjs sorg.
Undertexter: Karl Hårding